Bud Luckey vagyok, én írtam, rendeztem a Boudin'-t, és én is énekeltem benne.
Montanában nöttem fel, szóval ez történet majdnem
egészében a saját korai élményeimen alapul.
BOUNDlN'
A magyashegyi fensík volt a kedvenc játszóterem.
Valószínüleg van benne egy kis Montana, Arizona, és az egész Nyugat.
A színek miatt persze.
A helyszín egy szikla körüli rész, ahol a bárány él.
Guggeinheim sziklának neveztük, Frank Lloyd Wrighttól bocsánatot kérve.
A hátter stílusa...
Grant Wood-on gondolkodtam,
egyszerü, alapformákkal,
de szépen megépítve.
Mary Blair, remek tervezö volt, mindannyian szerettük.
A hal a Némó nyomában egyik karakterére volt alapozva,
A bagoly pedig egy prérikutyából lett kidolgozva.
Tudjátok, a kellö állításokkal, tollakkal, szárnyakkal, és mindennel amink volt.
A Ford T modelt pedig egy készülöfélben lévö filmböl, a Verdákból szereztük.
És a fickó aki elviszi a bárányt, a fogorvos a Némó nyomábanból.
A víz ebben az esös jelenetben egyszerüen csodálatos.
Bill Polson és a technikai munkatársak folyamatosan csodát müveletek.
Két dimenziós animációval Foglalkoztam évekig,
de a csodálatos dolog a számítógépes animációban az, hogy
több mindent lehet irányítani; vízet,
fújhat a szél, eshet,
a kamera mozoghat, a fény változhat és visszaverödhet.
Ez mind élövé teszi, és így nagyobb a varázs.
A szarvasnyúl, egy ilyen aranyos nagybácsi figura,
egy Wallace Berry karakterre alapoztam.
A frizuráját pedig Charlie Russelröl,
a montanai vadnyugat festöjéröl mintáztuk.
Ez a kis tánclépés Rodrigo Blaas munkája.
Szerintem ez az egyik legjobb animációs darab, amit valaha láttam.
Egyszerüen csodálatos.
Doug Sweetland, és az animátorok remekül keltették életre a figurákat.
A táncos jelenetek viccesek és gyönyörüek,
a szem apróbb mozgásai, és a dolgok a komolyabb részekben,
ha egyáltalán komolyak, csodásak. Minden összejött.
Számít milyen szín? Hát nem válasz.
Ha észrevettétek, a báránynak napszámos a börszíne borotválás után.
és egy kicsit borostás is.
Körülbelül három akkordot tudok bendzsón játszani,
ezért pengettem egy keveset, és nagyjából összeállt a dal.
A rajzokkal együtt megmutattam Johnnak, és a csapatnak.
Ez körülbelül három, négy éve volt, de végül megcsináltuk.
Csak felemeled az egyik lábad, és lecsapod.
És amikor fent vagy...
Elmentem zsályákat fotózni,
bejártam az egész délnyugatot.
Rájöttem, hogy rengeteg fajtája van, mindnek más a szine,
de én az akartam...ami ott volt ahol felnöttem, kékes-zöldes színüeket.
Szóval ez van.
Ebben a körkörös jelenetben,
minden animator két ugrást csinált.
Figyled a kígyót. Itt van az átmenet Télbe.
A kamera körbe követi a bárárnyt.
Ö kerül fel, míg a többiek le,
ezért olyan fel-le irányú a mozgás.
Próbáltuk úgy, hogy csak a kamerát mozgatjuk fel-le, de émelyítö volt.
Megtanult ezzel együtt élni, Nem foglalkozott vele.
Csak szökkent, szökkent, és szökkent, és újra szökken.
Az utolsó jelenetben, a storyboardon eredetileg
csak a szarvasnyúl ment át a dombon.
Aztán prérikutyák olyan viccesek voltak, hogy azt gondoltuk
belekéne rakni öket is, és úgy befejezni.
Szerintem nagyon szép lett.
VÉGE
A befejezett munka sokkal job lett, mint amire számítottam.
mert mindenki hozzárakott valamit.
Minden apró részlet sokkal job, annál, amit kigondoltam az elején.
Köszönöm mindenkinek.